ВИЗНАЧЕННЯ МАКСИМАЛЬНОЇ ПОХИБКИ ІНСТРУМЕНТАЛЬНОГО МІКРОСКОПА - Kelemenová, Tatiana; Miroslav, Dovica (Технічні науки та технології, 2020)
Актуальність теми дослідження. Існує кілька типів вимірювальних приладів. Промислова практика потребує простої, швидкої та дешевої системи вимірювання для контролю виготовлених деталей. Існує потреба в системі, подібній інструментальному мікроскопу. Постановка проблеми. Інструментальний мікроскоп користується великою популярністю через його простоту, але виробник часто не надає інформацію про похибки, які виникають при вимірюванні. Аналіз останніх досліджень і публікацій. Інструментальний мікроскоп використовує два способи вимірювань – мікрометричну головку, яка переміщується вдовж осей XY та CCD-камеру для вимірювань дуже малих розмірних величин. Виділення недосліджених частин загальної проблеми. Основна проблема полягає у вираженні невизначеності вимірювань для обох методів вимірювань. Немає жодних правил та рекомендацій щодо використання обох методів. Питання ймовірності розподілу вимірюваних значень та кількості мінімально необхідних вимірювань не досліджено, тому наступні дослідження будуть зосереджені саме на цьому. Постановка завдання. Метою є визначення максимально допустимої похибки досліджуваного інструментального мікроскопа. На основі цього може бути представлена невизначеність вимірювання. Невизначеність вимірювання – це невід’ємна частина результатів вимірювань. Виклад основного матеріалу. Калібровані міри довжини були використані для калібрування обох вимірювальних систем. Максимально допустима похибка була визначена як математична модель для подальшого використання. Висновки відповідно до статті. Інструментальний мікроскоп – це підходящий пристрій для швидкого та дешевого вимірювання безпосередньо в умовах виробництва. Виробник не надав інформацію про точність вимірювань на цьому пристрої. Процес калібрування можна використовувати для оцінки максимальної похибки, яка досягається під час вимірювання за допомогою запропонованого пристрою. Також цей підхід може бути використаний для оцінки діючого стану вимірювального приладу.